Videoerne er filmet af soldater ved fronten. Det her er deres beretning.
Hvad laver du?
De angreb os næsten hver dag.
Jeg kan ikke finde mine Oakleys.
Vi lo og pjattede og opførte os, som om intet var hændt.
Alle skal dø på et tidspunkt.
Pis. Pokkers.
Som barn tog jeg camouflagedragt på-
-og legede soldat i skoven. Men det her er ægte.
-Sergent Santos. -Kom væk fra vejen.
Sigt opad. Fokuser, tag det roligt!
Find et mål i en stilling og skyd. Kom så.
Sergent Santos var chefkokken.
Oversergenten lærte ham at skyde.
Find et andet sted. Se, hvad jeg gør. Du er her. Du skyder opad.
Når en kok skyder op mod bjerget med en M4-
-indser man, at COP Michigan var et slemt sted at være.
Jeg holdt op med at tage udrustning på.
Jeg tog ikke vest eller hjelm på.
Sker det, så sker det.
Pas på!
Jeg tror, alle havde forandret sig, da de rejste hjem.
Vi blev så desensibiliseret.
I maj 2010 er en lille enhed fra 101st Airborne-
-blandt de styrker, der forsøger at besejre Taliban.
Det er i nationens interesse at sende yderligere 30.000 til Afghanistan.
Fart på! Kom så!
Korengal Valley beskrives ofte som dødens dal.
Skynd jer derop! Lort!
Filmet af soldaterne selv
Vi vidste, at der ville blive skrevet bøger om missionen.
Jeg ville dokumentere det.
Hvad er det? Er det et kamera?
101st Airborne er fire måneder inde i en mission-
-hvor de skal angribe krigere, der kommer-
-fra Talibans tilholdssteder i nabolandet Pakistan.
Blandt dem er den menige JJ McCool.
Jeg er temmelig spontan. Jeg gør altid, hvad jeg har lyst til.
Og menige Kyle Boucher. De ledes af oversergent Ken Shriver.
Hold øje med bjergkammene.
For sergent Chris Adams er det første gang, han fører en gruppe i kamp.
Nogle gange må man gå til det yderste for at passe på sine soldater.
I undertal og omringet
Pis!
Man kan dø når som helst.
Gør det af med dem!
En lille gruppe brødre
Det er forvandlingen fra dreng til mand.
Et år under beskydning
Du klarer dig.
Der findes ikke noget, der kan knytte én tættere.
De er mine brødre. Det er min familie.
COP Michigan Mortérangreb
Vi gemmer os i bunkeren. Det er Mad Dog 7.
-Hvilken retning kommer det fra? -Ingen anelse.
Ved COP Michigan vidste de, hvor vi var.
Man var et nemt mål, men efter fire måneder var man vant til det.
Hver dag skete det 1-2 gange. Vi var hele tiden under beskydning.
Hold da kæft.
Stå ikke der ved ammunitionen.
Jeg blev beskudt ved felthospitalet.
Sergent Adams var min første gruppefører.
Han ville sørge for, at alle havde det godt.
Det er løgn. Et billede af sergent Adams med kaffe.
Man så ham altid med en kop kaffe eller cigaret.
Er det ubelejligt at sige, at jeg trænger til kaffe? Hold da kæft.
Hvis ikke jeg fik en af delene, ville jeg blive skør.
Jeg har været to gange i Afghanistan og én gang i Irak.
De første to udsendelser var barnemad i forhold til COP Michigan.
Hold da op.
Jeg skal holde styr på, hvor mine mænd er.
Er der andre hos dig?
Han var som en hyrdehund, der førte sine får i sikkerhed.
Der kommer vist en til.
Man kalder på dem. Hører man dem ikke, kalder man igen.
Hvis man ikke hører dem, finder man dem.
Hvem er hos dig?
Han løb over en åben plads med kuglerne hvislende om ørerne-
-for at se, om man var okay.
-Den åbner ikke. Hvem er hos dig? -Bennett.
Jeg har mine to ællinger.
Ja, der løber sergent Adams rundt igen.
Sådan skal en gruppefører være.
Jeg har ikke hørt om ofre, så de er nok i dækning.
Efter angrebet så vi efter, om alle var i god behold.
Vi kom ind i barakken, og der sad de og spillede.
-Er alle mand her? -Har du set Ford? Lara?
McCool hørte ikke efter. Han spillede Xbox. Det irriterede mig.
Alle reagerer forskelligt på angreb. Jeg slappede bare af.
Uanset om man løber eller ej-
-kan man blive ramt, så hvorfor dø træt?
McCool er en af dem, man både elsker og hader.
Sæt det på pause.
Men man kan få lyst til at kvæle ham.
Når sergent Townsend kommer-
-så spørg, om han har set dem alle.
Hold op med det der. Det var respektløst.
-Det var jeg ikke klar over. -Okay.
Jeg er fra en militærfamilie. Jeg kan stadig lide dig.
Mine slægtninge har været med i næsten alle USAs konflikter.
Derfor opførte jeg mig anderledes end alle andre.
Jeg ville være den bedste.
Oklahoma: Nutiden
For seks år siden blev jeg beskudt og vidste ikke, om jeg overlevede.
Nu går jeg rundt i spillehaller og vedligeholder spillemaskiner.
Alle lysene blinker. Der er støj. Det lyder måske sært-
-men det er beroligende, for man er et sikkert sted.
Maskinen vil ikke skyde på mig.
Fandens. Der er en mand i huset derovre, som skyder på os.
Så snart jeg kom ud... Bliv derinde.
Da jeg kom ud, ramte skuddene sandsækkene.
De venter på, at folk kommer ud dér.
COP ligger strategisk ved en forsyningsrute i bunden af en dal.
Soldaterne er mest sårbare, når de løber mellem bygningerne.
Det var sjovt.
På grund af de mange angreb på COP-
-nød jeg at være i garagen, når lejligheden bød sig.
Det var afstressende. Arbejdet med køretøjer gav én ro.
Det der var ikke sjovt. Det skræmte livet af mig.
Jeg kom til at kende mekanikerne. For eksempel Negron.
En dag kom der indirekte beskydning. Jeg fik min hjelm på.
Fandens!
-Det kommer, sir. -Hvor kom det fra?
-Dérfra. -Hvor landede det?
Heromkring. På niveau med TOC.
TOC: Taktisk operationscenter
COP blev beskudt med raketter. Fjenden blev mere aggressiv.
Observationsposten skød på ting, og jeg vidste, at noget var galt.
-Jeg tror, at OP skyder på os. -Det er ikke OP.
Doc, tag din taske. Jeg tror, der er et problem.
Doc, tag din taske med.
Det er Higgins, en af mekanikerne, jeg kendte.
Sæt dig ned. Luk dine øjne.
Sæt dig ned og luk øjnene.
Vores læge spurgte: "Var der andre nede i garagen?"
-Hvor er Negron? -Jeg kan ikke høre dig.
Så begyndte han at sige de ord, som stadig plager mig.
Negron, Negron! Åh gud! Nej!
Jeg løb. Vi skal ned til garagen.
Negron, Negron! Åh gud! Nej!
Vi skal ned til garagen.
Da raketten ramte, ødelagde den alt. Lejren var helt smadret.
Negron! Negron, er du okay?
Negron skal bruge en båre. Og hent en læge.
Vi skal bruge en båre!
Vi skal bruge en båre nu. Er der en i CHU?
Den er ved TOC. Kom med.
Jeg mødte en løjtnant fra en anden deling-
-da jeg kom brølende rundt om hjørnet.
Ja. Hent en læge.
-Hvor? -Følg efter mig.
Alle havde søgt dækning. Kun få vidste, at nogen var blevet ramt.
Jeg tænkte kun på at komme tilbage.
En mand er såret. Endnu en af mine mænd er blevet ramt.
Jeg behøver din hjælp heroppe.
Hold ud, hold ud. Et, to, tre. Kom så.
Vi skulle få ham til felthospitalet, og det lå langt væk.
Vi skulle ud af dækning. Man bliver følelseskold. Man lukker af.
Kom så. Kom så, Negron.
Negron, du klarer dig.
Vi skal bruge en sygepasser nu. Sådan.
Hold ud. Lidt mere. Kom herover.
-Vi behøver hjælp! -Hold ud.
Vi hørte postyr udenfor. Der lå nogen på en båre.
De havde løbet på et åbent område for at nå felthospitalet.
Jeg gav dem støtte med maskingeværet.
Sergent Shriver og andre skød mod bjergkammen, og vi fortsatte.
TOC gav straks ordre til konstant beskydning fra alle enheder.
Alle tårne begyndte at skyde.
Kom så.
Kom så, kom så.
Læg ham her.
Negron havde sår med raketsplinter overalt.
Tag en dyb indånding.
Sygepasseren undersøgte ham. Han så ud til at være færdig.
Alle, der ikke er læge, skal gå ud.
Taliban ramte en af vores mekanikere.
Negron løb efter hjælp.
De må have set Negron løbe derind-
-for at hjælpe sin kammerat, og så skød de Negron.
Det var ikke fair. Han var en fin fyr og fortjente det ikke.
Man har tendens til at føle lidt skyld.
Kunne jeg have gjort det bedre?
Mens vi bar ham, blev jeg indsmurt i hans blod.
Somme tider kan jeg stadig lugte det.
Da må man bare acceptere det og indse, at sket er sket.
Jeg sværgede, at jeg ikke ville miste flere mænd.
Jeg laver lydprøve.
Jeg vil finde ud af, hvor højt jeg skal tale til kameraet.
Efter Negron døde, tog jeg orlov.
Jeg kunne kramme min kone. Følelsen var ubeskrivelig.
Hver gang Chris kom hjem, havde han ændret sig lidt.
Han blev oppe om natten og så sine optagelser igen.
Det gavnede ham ikke. Han var hjemme, men alligevel ikke.
Han følte skyld over, at det ikke var ham, men Negron der døde.
Jeg fortalte hende, at det var barskt.
Muligvis overlevede jeg ikke. Det chokerede hende vist.
Og vi besluttede at få et barn sammen.
Det var vendepunktet for mig.
Der var stor sandsynlighed for, at han ikke vendte hjem.
Men i det mindste ville jeg have en del af ham.
Jeg tog til lufthavnen for at flyve tilbage. Da slog det mig-
-at jeg kunne lade være med at stige om bord og flyve tilbage.
Jeg tog mig sammen og vidste, at jeg skulle om bord.
For man skal være der for de andre.
Man skal sørge for, at alle vender hjem.
Vejen til COP Michigan
Sænk farten lidt. Kan du klemme dig forbi ham?
Pas på, du ikke kører af vejen. Pas på højre side.
Slap bare af.
Der var en stor skråning.
Da han kom tilbage, var han lidt mere ængstelig og nervøs.
Åh gud. Skynd dig.
-Er du bange, sergent? -Ja, jeg hader at køre denne vej.
Man har set så mange slemme ting, at man tænker-
-at det kommer til at ske. Hvornår vil det ske?
Har vi stadig køretøjerne bag os?
Han er overdrevet vagtsom hele tiden.
Jeg kan ikke lide den sandede del af vejen.
Nogle gange skal man være meget vagtsom, men det kan nedslide én.
Hvad? Åh gud. Kør forbi det. Skynd dig.
Men egentlig tror jeg bare, at han var sådan.
Det virkede, som om han altid løb 150 km/t-
-uden at han blev nedslidt.
Vi vil garanteret få kontakt. Kom så.
Fortsæt ligeud. Kom så. Skynd dig. Kør over broen.
Åh gud.
Bliv ikke på en bro, sådan som du gør.
Du kører lige så langsomt som en snegl. Kom nu.
Man må aldrig holde på en bro. De pløkker os ned.
For de mænd, der bar båren og hjalp med Negron...
...skete der en forandring.
Så du det? Stenene lå placeret meget underligt.
Sergent Adams blev overdrevet vagtsom.
Fortsæt. Lad være med at standse her.
Man må ikke bekymre sig. Er der en vejsidebombe lige der?
Lige der... Mens man kører hen ad vejen.
Man vil blive skør. Det må man ikke.
Stop. Jeg brækker gerne en arm for at komme ud herfra.
Tag mig med.
Folk syntes, at jeg tænkte for meget, men da vi fik et barn-
-blev jeg besat af at ville overleve.
Ude i lejren drillede de ham meget.
-Bang. -Det er sergent Adams.
-Det var en fuglerede. -Bare slap af.
-Bang. -Ned med dig, sergent.
Han var voldsom. Han var anspændt og pirrelig hele tiden.
Hvis han blev for nervøs, kunne vi le ad det, og så slappede han af-
-og endte med at le ad sig selv.
Jeg tænkte: "Slipper vi væk herfra? Overlever jeg?"
Jeg sidder fint her.
Man finder ting, som hjælper én med at håndtere stress.
Ræk mig kaninen.
Denne gamle kanin hjalp mig meget.
En dag fik vi to pakker, og jeg så kaninens ører.
Jeg trak kaninen ud, som var det en kanin i en hat.
Den har været på mange missioner med mig.
Jeg vil nakke nye menige, mens jeg har kaninen i hænderne.
Jeg følte impulsivt, at den skulle komme med.
Jeg startede et lille eventyr, der hed "Følg den hvide kanin".
Jeg havde en lille pung på vesten, som jeg puttede den i.
Jeg fik dens ører til at stritte op-
-så når man gik på patrulje, gloede de lokale på én.
"Hvorfor har du en kanin i vesten?"
Jeg kiggede på den, når jeg følte mig nedtrykt.
Det lindrede lidt.
Jeg følte, at der altid var håb.
Halvvejs inde i min udsendelse blev det værre.
Hør efter. Er alle herinde?
Vi blev beskudt fra alle sider.
Truslen føltes mere virkelig.
Vi havde hver vores måde at takle det på.
Men vi var ikke i sikkerhed nogen steder.
Lorteliv. Jeg er træt af det møg.
For pokker.
Sig, at huset er lige der. Der er en fyr med en AK.
Man bliver irriteret over det. Man bliver vred.
Du angriber mig igen. Det er 20. dag i træk.
Giv mig en dag uden angreb. Giv mig en chance.
Kom så.
Men på et tidspunkt er man nødt til at indse-
-at hvis det er Guds vilje, at man dør, så dør man.
Man må slippe frygten for at man kan arbejde.
Det var tæt på.
I sidste ende handler det meget om held.
Står jeg 15 cm til venstre eller højre? Går jeg for hurtigt.
For ofte er der kun få sekunders forskel på-
-om man bliver skudt eller ej.
Man må bare håbe, at de centimeter eller sekunder er i éns favør.
Hvis man bekymrer sig for meget, klarer man det ikke.
Man må tænkte: "Kuglen gik gennem muren og ind i min madras-
-men jeg lå der ikke, så pyt med det."
Seks måneder inde i udsendelsen
2-7, det er 2-2. Jeg hørte dig ikke tydeligt.
Vi havde været et stykke tid i landet-
-og fik at vide, at oprørerne muligvis havde en lejr i en landsby.
Tantil lå i et område, hvor vi vidste, at der var fjender.
Så nogen måtte gå ned og undersøge det.
Vi skulle ud for at skabe kontakt med landsbyen-
-så de ville give os besked, hvis der var fjender i området.
I Afghanistan er man sjældent præventiv.
Men det var rart at komme væk fra COP.
Men vi gik ind i et område, hvor vi aldrig havde været.
-Ville vi havne i en skudveksling? -Vi vidste ikke, hvad der var.
Hjælpen var langt væk. Alle var nervøse.
-Sæt farten lidt ned. -Det er modtaget.
Vi gik ned ad den ukendte vej, og jeg gik forrest.
Bjergkammen blev højere, så folk kunne se ned på os.
Hold øje med bjergkammene. Jeg ved, at de venter på os.
Jeg begyndte at blive nervøs.
2-6, det her er det længste, jeg har været.
Hvor langt skal jeg ind? Jeg bryder mig ikke om dette område.
Der er en mand på taget.
Man skal tænke hurtigt.
Ser du klippen der? Kom her, Juarez.
Den skal du tage dig af.
Jeg anbragte mænd i sikre stillinger.
Man skal anbringe dem de sikreste steder.
Kom, Bassett. Gå i stilling bag klippen dér.
Hvis man ser dem løbe om bag en lille klippe...
Den store klippe.
...må man handle.
Denne del af bjergkammen fangede min opmærksomhed.
Det var et område, hvor nogen kunne gemme sig uden at blive set.
Bassett, jeg vil have, at du kigger den vej.
Vi kan blive beskudt derfra.
Vi opstillede vagtposter. Delingsføreren kontakter byens leder.
McCool tændte for sit kamera og begyndte at filme.
Vi fokuserer først på vandkraftværket.
Og så ser vi på andre ting...
De kontrollerede ikke Taliban, med de vidste, hvornår de var der.
Så de kunne sige til, når de var der-
-og så kunne vi lave nogle projekter, som gavnede dem.
2-6, nogle mænd dukker op på tagene nu.
De er interesseret i os.
Ved et hus på bjergsiden kom der folk ud på terrassen.
De sad bare der og stirrede på os.
Jeg begynder at tro, at de ikke kan lide os. Vær på vagt.
De var måske bare nysgerrige efter at vide, hvorfor vi var der.
Hvor mange meter er der derop? Cirka 400?
-I fugleflugt? -Ja.
-Endnu mindre. 250? -Godt, få fyrene op.
Kom i gang, Bassett. Vi rykker ud.
Vi går hurtigt. Men samtidig vender vi os og holder øje med de andre.
For ofte vil de ramme os, når vi er på vej ud.
Jeg ser efter, om nogen peger på os?
Ser nogen på os og derefter på bjergkammen?
Disse tegn kan advare én om, at noget skal til at ske.
Modtaget. Vi trækker os væk og går ind mod Tantil.
Jeg danner fortrop, McCann.
Jeg, løjtnanten og nogle andre gik og pjattede.
-Vil du smage en? -Ferskenvingummier?
Der er ikke flere Fireballs. Jeg spiste dem alle.
I USA giver det en god løn at anlægge sådanne haver.
Jeg tænker, at de ikke bør pjatte nu.
De skal være opmærksomme og holde sig klar.
Nu har vi ryggen mod Tantil.
Jeg får en nagende følelse igen.
Jeg kan ikke lide at have ryggen mod en by, som er ny for os.
Jeg er nervøs og varsom. Jeg kigger mig mere omkring.
Jeg lukkede af. Man lukker følelserne ude. Det er en reaktion.
Alle skød mod stedet, hvor skuddene kom fra.
Vi kalder det det vilde minut.
Det første minut er det vigtigste i en skudveksling.
Enten får de overtaget, eller også får man selv overtaget.
Jeg vil affyre så mange skud som muligt-
-og få kontrol over situationen.
-Indstil skydningen! -Hallo! Indstil skydningen!
Indstil skydningen! Det var vildt.
-Ja, det skud var tæt på. -Det lød højt.
Okay, Moorland, Juarez.
McCann?
-Er alt i orden deroppe? -Ja.
Jeg meldte om situationen og fortalte, at vi blev angrebet.
Vi er i en skudveksling, skift.
Man kigger efter fjenden og mundingsild.
Hvis man ser den, åbner man ild.
-Hvilken hule? -Oppe ved den udløber.
Affyr nogle skud mod den. Vent på dem. Når de begynder...
Fandens.
Han skød, og løbet var lige ved siden af mit hoved.
Jeg troede, mine trommehinder sprang.
Jeg fik hylen for ørerne.
Advar mig lige først.
Du sagde "skyd", så jeg skød.
-Skyd 0-8. -Mad Dog 2-6 Romeo. Skyd 0-8.
Hvis vi ikke kan ramme fjenden med maskingevær, tilkalder vi artilleri.
De ordner det.
Sergent Adams.
Når granaterne rammer, så tag mændene og pres dem ud.
-Hold jer klar. -Nu rammer de.
Afgang. Kom så.
Sørg for stadig at være på vagt.
Kom så. Hold da op. De er langt væk.
Man syntes, at det var vildt. Det var fedt. Ingen blev ramt.
Endnu en gang skete der intet.
Nogle er lidt overstadige.
Soldater, der er så unge, er umodne.
De begynder at føle sig uovervindelige.
Men man må aldrig blive selvtilfreds.
Mad Dog base, Mad Dog 2-6 Romeo.
Jeg følte mig distanceret fra alle de andre.
Efter han tog tilbage, var han ikke glad.
Han forstod ikke, hvordan de kunne opføre sig, som om intet var hændt.
Hans stemme lød anderledes i telefonen.
Og han fik en kortere lunte.
Jeg er stresset, fordi jeg forsøger at takle situationen.
Jeg ringer til hende, og hun siger, at bilen er gået i stykker.
Jeg kan ikke gøre noget. Jeg er her, hun er der.
Jeg frygtede, at hvis han kom hjem-
-så ville han have ændret sig så meget, at vores forhold kom i fare.
Man rejser derned og slås så meget, at man bliver et andet menneske.
Syv måneder inde i udsendelsen
-Godt, så går vi. -Rykker frem.
Der var et par mistænkelige områder tæt på COP Michigan.
Missionens mål var at klatre 200 meter op i bjerget-
-for at lede efter huler.
Hvis de finder hulerne, som Taliban bruger-
-vil de kunne ramme dem med artilleri under næste angreb.
Jeg håbede på at kunne fjerne en fremtidig strategisk fordel for dem.
Missionen var enkel. Vi var otte på jorden. Lastvognene var vores støtte.
Ser du hulerne?
-Hvor? -De er stik nord.
-Der er to. -Ja, der er en hel samling.
Delingsføreren så, at der var et par huller til længere oppe.
-Vil du fortsætte derop? -Ja.
Vi fandt ud af, at der var en lidt længere oppe.
Og en oven over den.
Da jeg så ned på lastvognene, lignede de små legetøjsbiler.
Og jeg vidste, at vi var alt for langt oppe i bjerget.
Da slog det mig, at det var helt forkert.
Vi var kun otte personer med ét maskingevær.
Hvis vi ikke stopper, vil der ske noget slemt.
Sir? Nogen skød på noget heroppe.
Der er nogle granatsplinter heroppe.
Nogle af soldaterne havde været i kamp.
Ingen blev ramt eller såret. De blev selvtilfredse.
Selvtilfredshed er meget farligt.
Hvis en soldat føler sig som Superman-
-kan han bringe sig selv eller andre i fare.
Jeg bryder mig ikke om det.
Det er ikke en god idé. Vi er alt for højt oppe.
Vores ildstøtte kommer længere og længere væk.
Kom ikke herover. Lad dem blive der.
Gå i stilling dér og hold udkig i den retning.
Du er på et meget udsat sted.
-Hvor er I på vej hen? -Vi går mod nord.
-Hvad sagde han? -De går op til den satans hule.
Det er åndssvagt. Det går galt, hvis vi fortsætter sådan.
-Hørte du det? -Det var mig.
Tak, røvhul. Jeg er et nervevrag lige nu.
-Vil du have et kram? -Nej.
Folk skal begynde at tænke sig om.
-Kan du se dem? -Jeg kan se McCool.
-Der, hvor hulen er. -Ja, jeg kan se ham.
McCool er på vej op i et område, hvor han ikke bør være.
Vi indså, at vi var højt oppe og at vi måtte begynde at gå ned.
Da delingsføreren og McCool næsten var ved os, rejste alle sig.
Under et bagholdsangreb slår man fra.
Men under dette angreb slog jeg ikke fra.
Jeg ringede hjem tidligere-
-og skændtes med min kone. Da jeg kastede mig ned på jorden-
-var dét det første, jeg tænkte på.
Mine sidste ord til min kone ville blive:
"Okay, så siger vi det. Farvel."
Sergent Adams og hans hold var cirka 25 meter under mig.
Hvor kommer det fra? Kan du se det?
-Nej. -Hvor er løjtnanten? Er I okay?
Vi begyndte at kalde på hinanden.
Hold jer nede.
Man kan ikke løbe ud og lede efter dem.
Men vil blive et nemt mål.
-Det kommer herfra. -Hvor?
-Kommer bragene sydfra? -Ja, det kommer fra den retning.
Kig mod den sydøstlige bjergkam. Man kan se støvet.
Jeg kigger. Ja, jeg ramte det.
-Hvad er der? -Spar på ammunitionen.
-Modtaget.
-Hvor meget har du? -Ikke særligt meget.
Man må ikke løbe tør for ammunition. Sker det, er man færdig.
Sydøst.
Otte mænds liv var bragt i fare.
Oddsene var imod os. Jeg ville dø på denne bjergside.
Da valget nærmede sig, steg aktiviteten betydeligt.
Vi havde aldrig set mage.
Vi vidste, at Taliban var ude i et stort antal under et valg.
-Der er en tråd lige fremme. -Raket!
På valgdagen var Taliban overalt. Vi blev beskudt fra alle sider.
Nicklas Pedersen www.btistudios.com